- Professor Ragheeb. - Vær sød at vise ham ind.
Goddag. Mr. Saeed?
Mr. Saeed er her desværre ikke. Jeg hedder Sloane.
Er han her ikke? Hvorfor det?
Han har influenza.
Læger er ikke immune. Han bad mig passe sine aftaler.
Jeg skal bare se dine briller. Man skulle tro, du var til tandlægen.
Vær sød at sidde ned.
Ragheeb. Det lyder ikke engelsk. Er du englænder, professor Ragheeb?
- Hvorfor spørger du? - Det er jo bare for at sludre lidt.
Vejret er kedeligt, og politik er eksplosivt.
Det var ikke min mening at snage.
- Må jeg se brillerne? - Jeg kan intet se uden dem.
Hmm. Ja.
- Ja, minsandten. - Hvad?
- Har du haft influenza for nylig? - Svækker det da synet?
Nej, kun øjenlægen.
Vi har megen personlig kontakt, så vi kan ikke være for forsigtige.
Nå...
Lad os prøve dem her.
Sådan.
- Læs bogstaverne i spejlet. - "A."
"N, D."
"A, O, H, T."
Ikke ringe. Hvad med det andet øje?
"H, C, U."
"D, H, L, E."
- "M." Nej. "N." - Fint, fint.
Se på mig, professor. Jeg skal lige dryppe øjnene.
- Hvorfor? - For at udvide pupillen.
Det er ganske sikkert. Du kan ikke mærke noget.
- Sådan. Det gjorde da ikke ondt. - Nej, det var...
På sidste dias
har vi et eksempel på mere sammenhængende hieroglyffer,
der givetvis stammer fra den store Farao Ramses ll's tid.
Vi kan stadig tyde, hvad mange af tegnene repræsenterer.
Her er for eksempel "hjerte",
der skrives med et billede af et hjerte.
Men her, over uhyret Amensit,
der jo er en del krokodille, en del løve og en del flodhest
og venter på at fortære den døde mands hjerte,
findes glyffen for "hus."
Nedenunder er en mund. De tegn har udelukkende fonetisk værdi.
Efterfulgt af tegningen af ben,
der her ingen fonetisk værdi har.
Som ideogram giver det os en idé om ordets betydning:
"at udgå".
Sex.
Jeg tænkte, jeg måtte kunne tiltrække mig din opmærksomhed, mr. Fanshaw.
Jeg har vist talt i søvne - din vel at mærke.
Det var alt for i dag. Professor Ragheeb er tilbage i morgen.
Farvel.
Må jeg tale med dig?
Hvis det er regningen fra boghandlen,
- er forklaringen ligetil: fattigdom. - Nej, det er ikke det.
Jamen så, farvel.
Jeg hedder Sloane. Major Sylvester Pennington Sloane
fra 42. infanteriregiment, pensioneret.
- Fremragende. - Ja...
Jeg er privatsekretær for mr. Nejim Beshraavi fra rederiet.
- Den Nejim Beshraavi. - Jeg mente ikke, at der var to.
Mr. Beshraavi vil gerne møde dig i London,
så hvis du vil følge med, venter bilen.
Det er onsdag. Vil du høre om mine onsdage?
Lige nu: En rask løbetur og et par forelæsninger,
en kedelig frokost med fakultetet kl. 12.45...
Mr. Beshraavi betaler godt for din tid.
Og jeg kunne skam godt bruge de penge.
Men som sagt går det ikke om onsdagen.
Farvel.
I er ikke gode til at acceptere et afslag, hvad?
Hvad er det, I laver?
Slip mig!
Du godeste. Du er jo...
Mr. Pollock, må jeg præsentere Hans Excellence, Hassan Jena?
- Ja... Hr. statsminister. - Godmorgen, mr. Pollock.
Jenas ambassadør i Storbritannien, Mohammed Lufti.
Hr. ambassadør.
Tilgiv de usædvanlige forhold, vi mødes under.
Det gør ikke spor.
Der er intet som en rask bortførelse til at få blodet til at rulle.
Faktisk er der meget få mænd her i verden,
jeg beundrer mere end dig.
Du er en stor mand.
Ingen mand er større end dem, han tjener. Ret din respekt til de folk.
Ja, sir. Jeg... Jeg vidste ikke, du var i England.
Du har helt ret. Det er jeg ikke. Du har ikke set mig.
Den første tjeneste, jeg beder om, er, at du holder mit besøg hemmeligt.
Naturligvis. Og... Hvad er den anden tjeneste?
Du kender en af mine landsmænd, Nejim Beshraavi.
Den Nejim Beshraavi.
Ja, vores mest indflydelsesrige borger.
Vi tror ubetinget,
han vil henvende sig til dig med en handel.
Det har han allerede gjort, men jeg afslog.
- Du milde. - Var det forkert?
Dit forhold til ham kunne have gavnet frihedens sag.
Hvorledes?
Vi ved blot, at Beshraavi er imod vores planer
og planlægger snarlig og voldelig modstand.
Vi må finde ud af, hvad han har i sinde og hvornår.
Skal jeg tage kontakt til ham igen,
takke ja og se, hvad jeg finder ud af?
Det ville være fortrinligt.
Men du må ikke acceptere, før du kender alle sagens forhold.
Der er en vis risiko forbundet med opgaven.
Skal det forstås således, at jeg sætter livet på spil?
Mr. Beshraavi har kun respekt for sit eget liv.
Jeg kan stoppe bilen og lade dig gå uden yderligere diskussion.
I generationer har familien Pollock viet livet til
at blotlægge fortiden.
Det er nok på tide, at en Pollock
for en gangs skyld satser på fremtiden.
Når du ved noget, så kontakt mr. Jena i London.
Ambassadør-2779.
Ord kan ikke udtrykke min taknemlighed.
Det er morderligt pænt af dig at overveje mit tilbud.
Jeg gør mit bedste for at samarbejde med de mest velstillede.
Sid ned.
Tag dig ikke af Hassan, mr. Pollock.
- Hassan? - En vandrefalk.
Jeg kalder den Hassan Jena efter vores statsminister.
De har mange af de samme egenskaber.
Et skarpt syn, indædt engagement og hvæssede kløer.
Hassan gør dig ikke noget, hvis du ikke skiller ham fra hans ejer.
Han er umådeholdent loyal.
Nu fodrer du ham vel rigeligt.
Naturligvis. Loyalitet har sine grænser.
Jeg skal ikke tage din tid.
Jeg ved, hvor værdifuld den er.
Hvad kan du sige om det her?
En kopi af en hittitisk indgravering.
Jeg vil mene fra år 2000 før Kristus.
Tag en dadel som tegn på vores venskab.
Jeg er en meget arabisk araber.
Er vi venner?
Kød, mr. Pollock. Hassan spiser kun kød.
- Jeg syntes, han så sådan på den. - Det må have været dine fingre.
Jeg vil vide, hvad indgraveringen betyder.
Det vil jeg mægtig gerne vide.
Må jeg stille et penibelt spørgsmål?
- Hvor meget? - 25.000.
Udmærket. Lad os ikke strides om det. 30.000.
Strid du bare løs.
Hvor har du fået det fra?
Lad os sige, jeg fandt det helt tilfældigt.
Må... guderne fortsat tilsmile dig.
Tak. Jeg værdsætter dine gode ønsker.
Nu skal jeg ikke opholde dig længere.
Hvis du ikke er færdig kl. otte i aften, bliver du...
- I aften? - Ja.
Beklager. Jeg ville nødig afbryde din trussel.
- Er jeg ikke færdig kl. otte... - Må du blive til middag.
Javel.
Og hvis jeg bliver en kende forsinket?
Huset her er et godt sted at arbejde,
uanset hvor længe det tager dig.
Goddag.
Goddag, goddag.
Hvad laver du?
Den engelske krydsord driller altid.
- Du er amerikaner. - Ja. Det kan du tro.
Jeg møder sjældent amerikanere.
Faktisk møder jeg heller ikke mange, der går sådan klædt.
Kan du lide det?
Vil du lige lyne?
Næ, nej.
Går det?
Tja... Jeg dirrer altid, når jeg er glad.
- Du er altså gæst af huset? - Hvorfor tror du det?
Man ankommer normalt ikke klædt i nattøj til eftermiddagste.
Man er heller ikke gæst i sit eget hjem.
Er det dit hjem? Jeg troede, det var mr. Beshraavis hjem.
Sådan er det altid med Nejim, når han låner noget,
men jeg kan love dig, at huset er mit, og at han er gæsten.
Har du lyst til at spise med?
Det lille utyske har allerede inviteret mig.
Hvor irriterende.
Du arbejder på koden, ikke?
Lad os ikke tale om arbejdet. Lad os tale om dig.
Hør her. Jeg ved ikke, hvad Nejim har sagt...
Der er du jo, Yasmin. Tænk, at jeg skulle finde dig her.
- I hendes eget hus? - I biblioteket.
Yasmin har så mange talenter, at hun dårligt har tid til at læse.
Beklager, men mr. Pollock er fattig som en kirkerotte.
- Kom og skift tøj inden middagen. - Undskyld mig.
Sikke nogle smukke tøfler, skat.
- Har du dem på for min skyld? - Naturligvis.
Mr. Pollock har ikke dit eksotiske raffinement.
- Han foretrækker natkjoler. - Det sagde hun - ikke jeg.
Nogle beduiner siger ganske vist til deres gæster:
"Alt, jeg ejer, er dit".
Sådan er jeg ikke.
Lækkert, Beshraavi. Hvad er det, duesteg?
- Lærke. - Lærke? Du milde.
De har ligget i honning i otte dage.
Hvad med dig, mr. Pollock? Eller er det for eksotisk?
Jeg går ud fra, du underretter nærmeste pårørende.
Smag bare. Fat mod.
Undskyld.
Det er i orden. Jeg har altid haft en sød tand.
Jeg hader at være klodset. Det driver mig til vanvid.
Men det er du jo aldrig, skat.
Det er første gang, jeg har set dig så klodset.
Du tabte noget.
Nå... Det har jeg sørme også.
Hvad tror du, det er?
Det ligner et lille stykke foldet papir.
Lad os se, om der er skrevet noget på det.
Var det dig? Det må du undskylde.
Lad os se, om der er skrevet noget på det.
Der står noget.
Ikke så hemmelighedsfuld. Hvad står der?
Det er en recept.
Jeg har fordøjelsesbesvær.
Alle de tørre bøger, jeg må sluge.
Måske kan vi få apoteket rundt om hjørnet til at hjælpe.
- Ellers tak. - Ingen årsag. En af tjenerne...
Det behøver de ikke. Det er helt overflødigt.
Jeg må hellere komme tilbage til arbejdet.
Middagen var udsøgt, og... det var en dejlig lærke.
Nå...
Han var da underlig, selv af en amerikaner at være.
Du og mr. Beauchamp skal nok tale forretninger,
så jeg får en dundrende hovedpine, før jeg får det af jeres snak.
- Godnat, mr. Beauchamp. - Godnat, miss Azir.
Hvornår må jeg vise dig rundt i min bank?
Når jeg trænger til at refinansiere.
Dig ser jeg jo senere.
Du har ligefrem oset af kammeratskab hele aftnen.
Når en bankmand oser, venter der ballade.
Lad os høre de dårlige nyheder.
Jeg ville ikke nævne det foran gæsterne,
men ved du, hvad de siger om dig på børsen?
Mæglere sladrer altid som kvinder ved brønden.
De siger, at når statsminister Jena kommer i overmorgen,
underskriver han traktaten.
De siger, traktaten giver anglo-amerikansk støtte
til gengæld for et løfte om, at dit land bruger deres tankskibe.
De siger, dine skibe vil ligge i permanent tørdok.
- Gør de det? - Hvis de holder fast i det,
falder dine aktier ti procentpoint.
Bare rolig. Den traktat bliver ikke underskrevet.
Jeg har hyret den mest pålidelige sandsiger.
PROFESSOR FUNDET DØD
OXFORD-FORELÆSER FALDER FRA OTTENDE SAL
FØRSTE VÆRELSE OPPE AD TRAPPEN
Herinde.
Miss Azir, vil du så fortælle, hvad det drejer sig om?
Kald mig Yasmin. I det mindste på mit eget badeværelse.
Yasmin, vil du så fortælle, hvad det drejer sig om?
Professor Ragheeb faldt ikke ud af vinduet.
De myrdede ham!
Beshraavi?
Nok ikke ham personligt.
- Hvor ved du det fra? - Kan det ikke være ligegyldigt?
De dræbte ham, og de dræber også dig. Du må holde dig fra det her.
Mig? Hvorfor har Beshraavi noget som helst imod mig?
Jeg skal jo tyde indgraveringen for ham.
- Og bagefter? - Det kan der være noget om.
Det er for vigtigt til, at folk, der ikke er i lommen på ham, ved besked.
Hvad med dig?
Med hud og hår?
Det er latterligt.
Vi er i England, et civiliseret land, midt i London.
Der er Regent's Park. Der er zoo.
På Buckingham Palace spiller dronningen nok Scrabble.
Her kan han ikke eje nogen.
Enhver har sin pris.
Hvor meget?
30.000.
Så billig var jeg ikke til fals.
Er du ikke ligeglad med, hvad der sker med mig?
Jeg er ikke ligeglad med liv.
30.000 i bytte for din alderdom er en rigtig dårlig handel.
Ved du hvad?
- Hvem er det? - Yasmin, hvorfor har du låst?
Yasmin? Kan du høre mig?
Jeg skulle i bad, skat.
Du ved, at jeg hader låste døre.
Tilgiv mig, Nejim.
Folk, der låser døren, har som regel noget at skjule.
Vil du da visitere mig?
Finder jeg så dine tanker?
Nå?
Bed mig nu ikke tale med munden fuld.
Under middagen troede jeg næsten,
du skubbede til tallerkenen med vilje og gav mr. Pollock en seddel.
Tænk bare. Det lyder helt utroligt.
- Jaloux? Dig? - Jeg er jaloux på dine tanker, Yasmin.
Jeg er jaloux på alt, jeg ikke kan se eller høre. Du slukkede ikke for vandet.
- Jeg slukker det nu. - Nej, gå bare i bad.
Måske springer jeg over i aften. Jeg er så træt.
Jamen så gå endelig i bad. Du skal være lysvågen.
Sådan. Havde jeg ikke ret? Er det ikke forfriskende?
Det kan man godt sige.
- Er du spilvågen nu? - Ja... Men gid jeg ikke var.
Du lyder så anspændt. Vend dig om.
Lad vandet løbe ned ad ryggen.
- Det beroliger nerverne. - Det tror jeg ikke.
- Nejim? - Ja?
Hvorfor arbejder Pollock med indgraveringen?
Det er forretninger. Det keder dig bare.
- Hvad var det? - Jeg tabte sæben.
- Skal jeg samle den op? - Nej, nej. Jeg... klarer mig.
Nok.
- Har du den? - Ja, skat. Alt er i orden.
Utrolig fornemmelse. Måske var det måden, han så på dig.
- Hvem? - Pollock.
Hvis du skal til at være jaloux på alle, der ser på mig,
får du problemer med blodtrykket.
Du behøver næppe bekymre dig om universitetsprofessorer.
- Hvorfor ikke? - De har kun arbejde i hovedet.
Det er den farligste type. De er eksperter i at smugkigge.
Bare rolig. Stod jeg splitternøgen foran mr. Pollock,
ville han såmænd nok gabe.
Nu skal jeg vist tørre dig.
Undskyld. Telefonen ringer.
- Ja? - Mr. Beshraavi.
- Ja, hvad er der, Sloane? - Jeg ved ikke, hvor Pollock er.
- I biblioteket? - Det tror jeg ikke.
Du havde ansvaret for ham.
- Hvad med koden? - Det ved jeg ikke.
Så gå hen og se efter.
Javel.
- Mr. Pollock. - Ja?
- Har du indgraveringen? - I lommen.
Bare den nu er skrevet med vandfast blæk.
- Den er der ikke. - Hvad?
Skal du altid forkludre alting?
Mr. Pollock er også forsvundet.
Hvad mener du? Du må finde ham!
Kom straks herop og tag hendes butler med!
Hvad laver du?
- Spiser du dessert? - Det smager jo godt.
- Her, smag en. - Kom nu.
- Han er ikke i stueetagen, sir. - Har du set i alle rum?
Hvert eneste af dem.
Sloane, Pollock var dit ansvar.
Jeg stolede på dig.
- Du der. Hvad hedder du? - Hemsley, sir.
Hemsley. Naturligvis.
- Hvad har du så bedrevet, Hemsley? - Ikke noget.
Har du trodset mine ordrer?
Jeg arbejder for miss Azir.
Det gør du jo også. Jeg sætter pris på loyalitet.
Har du lyst til at arbejde for mig?
Jeg er glad for min nuværende stilling, tak.
Er du?
Så giv mig besked, når du bliver træt af den.
Velkommen om bord.
Tak, sir.
Bare rolig, Hemsley. Her er en lille bonus.
Mange tak, sir.
Ingen årsag, Hemsley. Vil du have en bonus mere?
Ikke lige nu, sir. Det kan godt vente.
- Hvor er mr. Pollock? - Han kom herop.
Herop?
- Hvor herop? - Til værelset, sir.
Ingen narrestreger.
Fra hverken mand eller fugl.
Tro ham. Han mener det. Han sagde, han ville slå mig ihjel.
Luk døren.
Lås den.
Efter ham, Mustafa.
Forsigtig! Hvad han end gør ved miss Azir,
vil jeg personligt gøre ved dig.
Tro ikke, jeg ikke har nydt det. Forandring fryder som sagt.
- Mange tak. Farvel. - Nej, de skyder ikke, hvis jeg er med.
Du har brug for mig.
Brug for dig? Jeg kan slet ikke leve uden dig.
ZOOLOGISK HAVE
ABEHUS
UDGANG
Det er noget rod. Undskyld.
Det er jeg ked af, du måtte se.
Det var godt, du kom.
- Er du fra politiet? - Kriminalassistent Webster.
Hvor i alverden vidste du det fra?
Vi har overvåget huset. En slem flok banditter.
Mit hus?
Ja. Siden mr. Beshraavi flyttede ind.
Skal vi ikke komme af sted? Vi skal en tur på politigården.
Okay. Hvem er den store klovn, der har ødelagt akvariet nedenunder?
- Jeg står i gispende fisk til halsen. - Der var lidt problemer.
Hvem er du så? Sheriffen af Sherwood-skoven?
Webster, kriminalpolitiet.
Javel, ja.
Jeg må hellere se dit kort. Jeg skal indgive rapport.
- Nogen skal jo betale for fiskene. - Naturligvis.
Okay, så går vi.
Jeg forstår det ikke Hvem holder du med?
Er det ikke ligegyldigt? Lad os komme ud.
Du er ikke fra myndighederne, og du er ikke en af Beshraavis folk.
Og du er ikke fra statsminister Jena. Hvem holder du så med?
Hende.
Fremragende.
Er det ikke herligt med min forfremmelse?
Nummer tre til selveste general Ali.
Han er ved at vågne.
Så er du tilbage, skolemand.
Det ved jeg ikke, om jeg er. Hvis side er du på?
Glem bare alliancerne, du.
Yussef Kasim hedder jeg. Kyle Webster har du jo mødt.
Og den søde miss Azir.
Af en kuet kvinde at være lever du nu overordentlig frigjort.
Mr. Beshraavi på den ene side og mr. Yussef Kasim på den anden.
Holder du søndagen fri?
Drop bare moralprædiken.
Vi går lige til sagen: Hvor er koden?
- Koden? - Ja.
Du har den, så lad være med at spille uskyldig. Ingen ved, hvor du er.
Marinen kan ikke redde dig her.
Hvor er koden så?
- Senere, Spørgejørgen. - Hvor er den?
Den ligger stadig hos Beshraavi.
Den tilhører trods alt ham.
Der tager du fejl. Han har hugget den.
Den tilhører ham her.
Hvor er den?
Efter alt, vi to har været igennem,
kan du så ikke lægge et godt ord ind for mig?
Han sagde, han havde den i lommen.
Sladrehank.
- Hvor er den? - Slap af, Webster!
Det kan gøres lettere.
Du har vel nok nogle rare kumpaner.
Hvorfor siger du ikke, hvor den er?
Fordi jeg ikke ved det.
- Du sagde, du havde den. - Du sagde også selv så meget.
Vi er vist begge to nogle værre løgnhalse.
Jeg var ærlig om én ting.
Jeg sagde, du skulle blande dig udenom.
- Ja. - Hvorfor lyttede du så ikke?
Fordi jeg er sådan en vigtigper.
Okay, nu har du chancen for at rykke ud med sproget.
Jeg har på fornemmelsen, at du ser for meget fjernsyn.
Webster.
Hej, kom herned, så kan jeg vaske dig på ryggen.
Professor, kan du høre mig?
En hæderlig matematikprofessor studerede tal i badet.
Hvor har du gjort af koden?
Koden, koden, hvem har den?
- Nummer ni har koden. - "Ni"? Hvad betyder det?
Det kunne du tænke dig at vide.
Hvor er den?
Det kilder.
Sig det bare til mig. Hvor er koden?
Det her gider jeg ikke. Vi skaffer ham af vejen.
- Hvad har du tænkt dig? - Skrot ham.
- Han har den jo ikke. - Jamen, hvem har så?
Det skal du finde ud af, min skat,
når du smutter hjem og spørger den gamle gnier. Webster.
Olé! Olé!
Olé!
Olé! Olé! Olé!
Juhu!
FARE
- Vi var ret urolige for dig. - Var I, Hemsley? Hvor sødt.
Jeg troede, du var kravlet i arabertøj nu.
Undskyld.
Op med humøret. Jeg kaster ikke den første sten.
Allah være lovet.
Der er du jo.
Jeg er glad for, at du kom tilbage.
Din bekymring betyder meget, Nejim.
Det må have været et stimulerende brusebad.
Ja.
Men hvordan mon han havnede derinde?
Jeg spurgte ham ikke.
Jeg ved bare, han ventede på mig med saksen, da jeg kom derind.
Gad vide, hvorfor han overhovedet gik derop?
Det kunne vel ikke have været dit løfte
om at holde ham fange her, til han afsluttede arbejdet.
Det håber jeg da ikke. Jeg synes, jeg var så gæstfri.
Vesterlændinge misforstår os jo så tit.
Jeg er helt udmattet.
Selvfølgelig er du det.
Lad mig massere dig.
Hvordan kan du være så god ved mig, når nu jeg er så besværlig?
Se dine stakkels sko.
Du må have løbet meget.
Hvad mon der er sket med Mustafa?
- Han er ikke kommet tilbage. - Han er død.
Det er ellers så svært at finde tyende.
Jeg så mange kandidater i zoo.
Min beundring for mr. Pollock stiger.
Mustafa havde nok ikke lyst til at dø.
Det var ikke mr. Pollock.
Bliv ved. Det er skønt.
Det var Yussef Kasim.
Guerilla-styrken.
Jeg tænkte på, hvad der var blevet af dem.
De var lidt knotne over, at du lånte deres kode.
Jeg tror ikke, de selv havde en chance for at tyde den.
Vend dig, skat.
Tror du, du har energi til at fortælle, hvad de gjorde ved professoren?
Ham dræbte de også.
Det er vidunderligt.
- Så nu har Yussef koden? - Hvorfor tror du det?
De fik vel stakkels mr. Pollock til at udlevere den.
Mr. Pollock svor, han ikke havde den.
Mr. Pollock løj.
Så tog han sandheden med sig i graven.
Før du kom hjem, hørte jeg,
at mr. Pollock var kommet sikkert hjem til Oxford.
Amerikanerne er så robuste.
Jeg hørte også, han kørte på cykel og sang en underlig sang.
Robuste og muntre.
Men sig mig engang... Du har vist endnu ikke forklaret,
hvorfor Yussef lod dig slippe med livet i behold.
Det er ligetil. Jeg lovede at samarbejde.
- Ved at udspionere mig? - Nemlig.
- Hvor underholdende. - Ja.
- Helt skønt. - Jeg vidste, det ville more dig.
- Skat? - Ja, min egen?
- Du tager for hårdt fat. - Gør jeg? Undskyld.
- Er det bedre? - Ja.
Du må have været meget overbevisende.
Det var kvindelist.
Ja, den slags må man jo udnytte.
Jeg ville sende Sloane hen til mr. Pollock
for at få koden fra ham.
Men Sloane er ikke den diskrete type.
Professoren vil sikkert meget hellere handle med dig.
Var du ellers ikke jaloux på ham?
Jeg har for travlt med at være jaloux på Yussef.
- Hallo. - Mr. Pollock.
Øjeblik. Så kommer statsministeren.
Mr. Pollock.
Godmorgen.
Vi har forsøgt at kontakte dig. Vi var meget bekymrede.
Det var jeg skam også.
- Fik du oplysningerne? - Nej.
- Men du har koden? - Nej.
Ved du, hvem der har den?
- Det tror jeg. - Får du den så?
- Nej. - Hvorfor ikke?
- Jeg er ikke modig nok. - Hvabehar?
Så længe du manglede en til at sidde og arbejde, var det noget for mig.
Men nu er situationen noget anderledes.
Du har brug for en ekspert i bølletaktik.
Jeg advarede dig jo om, det nok var farligt.
Farligt, ja. Ikke dødbringende.
Ja, du har helt ret.
Undskyld.
Når man er villig til at dø for national ære,
er det svært at erindre,
at andre har lige så meget at leve for.
Der er ingen grund til, at du som udenforstående
skulle ofre så meget for en anden mands land.
Du... Nu er du uretfærdig.
Hvad mener du?
Ved at appellere til min moral.
- Jeg mente jo nok, du havde moral. - Ja... Udmærket.
Hvor skal jeg så... myrdes denne gang?
Prøv at finde indgraveringen.
Tyd den og ring til mig bagefter.
- Det er knapt med tiden og... - David. David.
Gudskelov, du er uskadt.
Det er ikke dit hus.
Det er mit hus, og du er ikke velkommen. Så gå din vej.
Jeg vidste ikke, om du var i live, men jeg kom for at advare dig.
Om hvad?
Nejims mænd er på vej, og de vil have koden tilbage.
- Du må stikke af. - Vent nu lige lidt.
Var det ikke dig,
der stod der, mens dine venner forsøgte at dræbe mig?
David! Du tror da ikke, jeg nød det?
- Ja, bare du ikke nød det. - Jeg kunne intet gøre.
Du må lytte til mig!
Hver gang jeg gør det, bliver jeg enten slået i hovedet,
eller nogen prøver at vaccinere mig.
Måske skulle jeg bare ringe til politiet.
Det må du ikke.
Hvem tilkalder jeg så? Frelsens Hær?
- Kom med mig, mens du stadig kan. - Hvad?
Så jeg havner hos Yussef Kasim igen? Ellers tak.
Sig til din kæreste, jeg ikke gad.
Havde jeg ladet ham dræbe mig, havde jeg aldrig tilgivet mig selv.
Yussef er ikke min kæreste. Jeg hader ham.
Selvfølgelig. Du gør bare, hvad han befaler,
fordi han holder din familie gidsel hjemme i fædrelandet.
- Hvor vidste du det fra? - Hold nu op.
Den skrøne kender jeg.
General Ali Ben Ali,
manden, han arbejder for,
truede med at dræbe min mor og søstre,
hvis ikke jeg samarbejdede.
Og hvem har Beshraavi så? Din onkel Max fra Newark?
- Hvad mener du? - Glem det.
Hyg du dig bare med Ali Baba og de fyrretyve røvere.
Tror du, jeg nyder den abes nærvær?
Jeg har intet valg. Vel?
Yussef sagde, jeg skulle gøre mig venner med ham,
så jeg kunne udspionere ham.
Og så giver det jo godt.
Det er ikke pengene. Det er altså min familie.
Alle har deres egne problemer, også jeg,
så jeg holder mig helst langt fra dine.
Men du er allerede indblandet, uanset hvad du synes om det.
Beshraavi vil styre landet med penge, general Ali med våben.
Begge vil vide, hvad koden betyder. Så de har brug for dig.
Du må tro på, at jeg hader dem,
at jeg kun gør, hvad de siger, fordi jeg intet valg har.
Kan du tyde indgraveringen, og kan vi få den til min ambassade,
er vi i sikkerhed.
Udmærket. Det lyder vel meget rimeligt.
Så... tror du mig altså?
I en ond og kynisk verden må man trods alt tro på noget.
Det kan lige så godt være dig.
- Jeg hopper på den. - Tak.
Rolig. Jeg er ikke helt mig selv.
Du er vidunderlig.
Ja, hvis ikke jeg havde tabt hovedet, ville jeg få det undersøgt.
Hvis vi får gæster, må vi hellere få benene på nakken.
Giver du mig den nu?
- Giver dig hvad? - Indgraveringen.
- Jeg har den ikke. - Hvem har så?
- Det har du. - Nej, nej.
Du har glemt, at Yussef tog den fra mig i bilen i går aftes.
Men han kunne ikke finde den.
Jo, han fandt den. Han vidste bare ikke, hvad han fandt.
Måske kan vi stadig få den tilbage... med lidt hjælp fra dig.
Hvor er Yussef?
Det er okay. Han er dernede.
Hvor er det så?
Derovre, tror jeg. Kom.
Den må have formeret sig i nat.
Jeg kan genkende den. Han lavede en bule i den i går.
Hvordan? Ved at ramme en gammel dame i fodgængerfeltet?
Der er den.
Se.
- Den er der stadig. - Jeg kan ikke se noget.
Slikket! Du er genial!
Sådan er det, når tanken er ren, og kroppen er sund.
Yussef.
Jeg har læst alle morgenaviserne. Det står intet.
- Tror du, han er i live? - Hvor skulle jeg dog vide det fra?
Har du hørt fra pigen?
Hun giver besked, når hun ved noget.
Han tager den. Hvorfor er han ikke på slankekur?
Der kan man bare se.
- 35. Hvilken en er det? - Nummer ni.
- Du talte jo sandt. - Hvad mener du?
Yussef var her. Jeg var her. Og koden.
Du skulle bare råbe, men det gjorde du ikke.
Den vilde historie om din mor og søstre må jo passe.
- Troede du ikke på mig? - Niks.
- Hvorfor tog du så med? - Jeg vidste ikke, hvor bilen var.
Jeg undskylder på det inderligste.
Glem det. Du kan i det mindste tro mig, når jeg fortæller dig noget.
Sådan som du er?
Kom! Vær klar til at dukke dig.
- 14. - Bare hans søde tand kan klare det.
Vi er ofre for etablissementet.
Bed ham flytte sig.
Nej, de må ikke flytte sig, tale eller lytte.
Gør de det, mister de hovedet.
Sludder. Han er da en mand, ikke?
- Undskyld, soldat. - Han er vagt.
Undskyld, vagt.
Undskyld, jeg forstyrrer.
Jeg ved, du har vagt, men...
Der er noget under din fod, der tilhører os.
Okay?
Kom nu.
Vil du ikke nok?
David, få ham til at løfte foden!
Du har lært noget af Nejim.
52! Efter alt det skulle man tro...
Nej! Han fandt den.
Så er spillet ude.
- Han ringer nok til Yussef. - Det tror jeg ikke.
Han kan Yussefs nummer.
Hold øje med Webster.
Se her.
Webster holder med Nejim.
Det er vist en populær sport nu om stunder.
Du mener vel ikke også mig?
Nej, da. I dag tror vi på dig.
- 15.30, men der står ikke hvor. - Det behøves heller ikke.
Skal han møde Nejim 15.30, kan det kun være ét sted.
I femte løb stiller følgende op...
Jeg må hen og se til min hest.
- Kommer du? - Gå du bare.
Jeg tror, jeg satser lidt på hende.
Sikke en god idé. Men kun som vinder, ikke?
Det vil være fatalt at satse på en anden så sent i forløbet.
Det er jo mr. Dillingham.
Det er jo selveste lady Hetherington-Cartwright.
- Ikke overdrive. - Det troede jeg ikke, man kunne.
Jeg har ikke set Webster.
Han giver indgraveringen til Sloane kl. 15.30 ved dommerpælen.
- Vær nu sød, mr. Dillingworth. - Ham.
Dillingham. Hvem tror du, vinder løbet?
Jeg satser rub og stub på nummer ni.
Hold øje med dommerpælen. Du må altså derhen.
- Og hvad så? - Ses vi på Trafalgar Square ved midnat.
Det var helt herligt sådan at støde ind i dig, gamle jas.
Hils din mand, næste gang der er besøgsdag.
- Hej, hej. - Farveller.
Hvilke odds fik du?
2:1.
Og løbet er i gang.
Det er Pollock.
Hvem er det?
De er ved opløbet. 600 meter tilbage, og det er...
Den jubelnar, Sloane.
Skat, vi vandt!
MORD VED ASCOT
ASCOT LØBET DAVID POLLOCK
- Hallo? - Statsminister Jena, tak.
Det er vigtigt. Det er mr. Pollock.
Pollock.
Hvad skete der?
Mr. Jena, der var lidt problemer.
- En mand blev dræbt ved Ascot. - Ja, det hørte jeg.
Har du også hørt, hvem de mistænker?
Mrs. Pollocks stupide søn, David! Du må hjælpe mig.
Jeg kan vist intet stille op lige nu
udover at foreslå, du holder dig fra politiet.
Jeg tror, du misforstår mig.
Jeg er eftersøgt for mord.
Du er den eneste, der kan forklare, hvad jeg har lavet.
Men jeg troede, jeg udtrykte mig klart og tydeligt.
Af sikkerhedsmæssige årsager har jeg aldrig mødt dig.
Jeg er ikke engang i England.
Uanset situationen må vi frakende os ethvert kendskab til dig.
Hvor er du? Har du beskeden?
Hvis beskeden ikke snart afkodes...
Kom her, skat.
- Jeg har købt gaver til dig. - Hvor sødt.
Flere sko?
Men du har allerede givet mig masser.
Jeg kunne ikke modstå dem.
Sikke et sammentræf. Pollock på rette tid og sted.
- Synes du? - Det var næppe noget sammentræf.
Nej, vel? Hvordan forklarer du det, min blomst?
Han må have fulgt efter Yussefs mand. Ham, der blev dræbt.
- Tror du? - Hvad er ellers forklaringen?
Du har jo ikke sagt noget.
Mig?
De er ret flotte, ikke?
Udsøgte.
Jeg må huske at takke den, der fik ham lokket derover.
- Så han skulle altså have den? - Bestemt.
Hvem skulle ellers afkode den?
Du skal finde ham igen,
holde dig tæt på ham, til arbejdet er færdigt.
Så skal du give svaret til mig.
- Forstået, min engel? - Bestemt.
Jeg ved, jeg kan stole på, at du gør det for mig.
Medmindre du er ved at være træt af mine små gaver.
Og hvis jeg ikke hører fra dig inden middagstid i morgen,
så find dig en afsides afkrog, hvor jeg ikke kan finde dig.
Det kan du nok ikke... Men prøv alligevel.
Tak, sir.
- Mrs. Ragheeb? - Men, sir...
Jeg skal tale med mrs. Ragheeb.
Jeg er kollega til professor Ragheeb på Oxford.
Det er overordentligt vigtigt. Det drejer sig om din mands... drab.
Drab? Hvorfor siger du "drab"?
Din mand blev myrdet af Nejim Beshraavis folk.
Han blev dræbt for en hittitisk indgravering. Jeg ved ikke hvorfor.
- Jeg ved kun lidt, men det ved jeg da. - Nej, Amir.
Jeg ved, det er frygteligt at forstyrre netop nu,
men jeg skal vide, hvad indgraveringen betyder.
Jeg tænkte, at din mands notater måske...
- Hittitisk indgravering? - Sagde han noget om det?
Vis mig den.
Mrs. Ragheeb...
Det var vanvid, at han blandede sig i den slags.
Vanvid og selvmord.
Og nu... er han derinde.
Han må da have fortalt dig noget.
Han må have nævnt, hvor han fik den, hvem der gav ham den.
- Vi må vide det. - "Vi"? Hvem mere?
En pige. Hendes familie er i fare.
Hendes mor og søstre. General Ali dræber dem.
- Hedder pigen Yasmin Azir? - Ja.
Sagde hun, hendes mor og søstre var i fare?
Ja.
Yasmin har ingen mor og søstre.
Hun har kun sin far.
Ham ville general Ali ikke gøre fortræd.
- Hvorfor ikke? - Fordi general Ali er hendes far.
Jeg var så bekymret for dig.
Var du det?
Politiet tror, du dræbte Webster. Har du set aviserne?
Det blæser jeg på, bare de staver mit navn korrekt.
Det var svært at overbevise Nejim om, at jeg ikke vidste, du var ved Ascot.
Du var nok meget overbevisende.
Jeg sagde, du nok var fulgt efter Webster,
- men jeg ved ikke, om han troede mig. - Hvordan kan man andet end tro dig?
Han fik mig til at love, at jeg ville få dig til at tyde koden
og ringe til ham, når du havde tydet den.
- Pokkers. - Hvad er der?
Nejim fik mig skygget. Jeg troede, jeg havde rystet dem af mig.
Nu er de der igen. Duk dig.
Det er okay. De er væk.
Næste gang så sig til, så jeg kan spænde sikkerhedsselen.
Hvor er indgraveringen? Må jeg se den?
Hvorfor vil du se den?
Jeg har jo ikke set den.
De ligner alle sammen hinanden.
- Bare du har den. - Det har jeg nu ikke.
Hvad mener du? Det har du da!
Pas på!
- Skal jeg køre? - Hvor har du gjort af den?
Slap af. Jeg har ikke glemt din mor og dine søstre.
- Jeg har sendt den til mig selv. - Nej.
Hvordan kan du så arbejde på den?
Det behøver jeg ikke. Jeg ved, hvad der står.
Hvad betyder den? Sig det.
SVANE VESTAS
Der står: "Pesten... passerer ikke, før svanerne...
flyver højt over riget Vesta."
- Vesta? Hvad betyder det? - Hvor skulle jeg vide det fra?
Jeg skulle bare oversætte det.
Det må jo betyde noget for nogen.
Jeg ringer og giver ambassaden besked. Jeg sætter dig af først.
- Hvor skal du være? - Lige her hos dig.
Du er ikke i sikkerhed på gaden. Hvad, hvis politiet stopper os?
Sådan som du kører? Hvorfor skulle de det?
Okay. Jeg leder efter en telefonboks.
Nej, det gør jeg. Så undgår vi måske at ramme den.
TELEFON
- Skal jeg gå med? - Hvorfor?
- Det kunne være hyggeligt. - Men svært at ringe op.
Talte du virkelig med ambassadøren så sent?
Det gjorde jeg faktisk.
De var ved at forberede mr. Jenas besøg i morgen.
Hvad sagde han?
Han forstod ikke beskeden. Han bad mig komme med det samme.
Det er okay. Bare stig ud. Vi ses senere.
- Hvorfor? - Du skal ikke spørge så meget.
Der er politi på ambassaden. De genkender dig bare.
Vil du anholdes for drab?
Fint. Vi ses i Knightsbridge på Kelly Hotel.
Jeg er indlogeret som O'Malley.
- O'Malley? - Der er rabat til irlændere.
Følg efter den bil.
Det har jeg ventet hele mit liv på at høre.
PAS PÅ RAMPE
Tak. Det var en fornøjelse.
Yussef?
Yasmin! Ned!
- Du fulgte jo efter mig. - Nej.
Du tog på ambassaden. Jeg tog hen til mit hotel.
Der. Over muren.
Vent!
Hernede.
Jeg er ikke meget for din ambassade.
Jeg bedrog dig ikke. Jeg måtte vide, hvad der stod.
Yussef er den eneste, der ved det. Derfor kom jeg her.
Ikke dit klogeste træk.
FARE HØJSPÆNDING
- Bliv her. - David!
David!
Jeg kunne ikke lade dig dø uden at få enden på historien.
Kom!
Det passer. Det hele. Det lover jeg.
Ligesom det med din mor og søstre?
- Ja. - Jeg talte med mrs. Ragheeb.
- Nej. - Hun vidste en del om dig.
Sagde du, at vi to arbejdede sammen?
- Ja. - Så er det derfor.
Hvad?
Hun vil sige alt, så du ikke stoler på mig.
Hun er Yussefs agent ligesom sin mand. Kan du ikke se, hvad hun har gjort?
Da du sagde, at jeg snød dem,
advarede hun Yussef.
Så han lokkede mig til byggepladsen for at slå mig ihjel!
Hvorfor er du bare så svær at tro på?
Måske fordi jeg er dårlig til at lyve.
Men aldrig over for dig.
Gid jeg kunne sige det samme.
"Pesten skal ikke passere, før svanerne flyver højt i riget Vesta."
- Digtede du det? - Jeps.
- Hvad stod der så? - Det ved jeg ikke endnu.
Vi må gøre noget. Jeg har pakket en kuffert. Den er bagi.
Jeg kan jo ikke tage hjem. Nejim er ikke den forstående type.
Har du en idé?
Ja.
Skat?
Jeg forstod beskeden.
Yasmin!
Godmorgen.
Godmorgen, skat.
Du er enhver ungkarls drøm. Du er smuk om morgenen.
Jeg drømte om nogen, der var mere romantisk. Dig.
Nej, kom tilbage. Jeg har noget andet.
Jeg har tydet koden.
Det var vidunderligt. Hvad betyder den?
Den er helt og aldeles falsk.
Det er ikke hittitisk. Det er en gængs, helt almindelig standardkode.
- Se. Her, skal du bruge dem? - Nej da.
Fugletegn, fugletegn, fugletegn.
Differentiationsfaktor på seks.
Er det sjofelt?
Nej, det er ren barnemad.
Hunfugl: gås. Hunfugl: gås. Hanfugl: gase.
"Hvorhen du end drager..."
- Nej, "vandrer". - Vandrer.
- "Op, ned..." - "Eller til fruens kammer."
- Hvad betyder det? - Det ved jeg ikke.
Vi har Beshraavi, det britiske politi
og hele menneskeheden efter os
for et sølle børnerim.
- Det må da betyde noget. - Ja.
- Hvem skrev det? - Ragheeb, tror jeg.
Nemlig. Ragheeb.
"Op, ned... i fruens kammer."
Mrs. Ragheeb må have svaret.
Det har hun ikke. Så vidste Yussef det jo.
Det stemmer.
Da jeg viste hende en kopi, rev hun den i stykker.
Hun så den og var flintrende ligeglad.
- Orv! - David... hvad snakker du om?
En kopi af beskeden er meningsløs, oversættelsen lige så.
Beskeden er et røgslør. Kruseduller.
Det originale stykke papir derimod...
- Originalen? - Selvfølgelig. Ikke koden.
Der er noget andet på papiret. Noget under koden.
Vågn op, elskede.
Til Hammersmith posthus.
POSTHUS
Har du det?
Stoler du aldrig på mig?
Intet vandmærke.
- Hvad kan du se? - Gase, gås, gås.
Hold øje med, hvor du kører.
Det må være her et sted.
Brænder du det?
Det er sådan, man kan se usynligt blæk.
- Har du ikke være spejder? - Jeg klarede ikke optagelseskravene.
I min trop havde vi set gennem fingre med det.
Vent! Stop bilen!
- Hvad laver du? - Får et større gennembrud.
Så er det nu.
- Nej, vent. Se! - Jeg kan ikke se noget.
Øjet. Øjet på den tredje fugl.
Hvad er det?
En mikrodot.
BESHRAAVI VIL LIKVIDERE JENA
12.30, DEN 18. JUNI
- Hvad kan du se? - Se engang.
- Smuk, ikke? - Uden tvivl.
Men mikroskopet er lidt lille. Har du ikke noget større?
Så gerne.
Det var det, Yussef skulle vide.
Noget i den retning?
Desværre. Har du ikke noget større?
Lad mig se efter.
Hvad gør vi nu?
Der står hvornår, men ikke hvor. Hvornår er det den 18?
Mandag var den 14. Tirsdag, onsdag...
- I dag! - I dag?
Kom!
Det er den største, vi har. Skal jeg...
Hej, David, se!
- Nej! Gør noget! - Skal jeg løfte den?
Jeg er ligeglad. Gør noget!
Goddag, mine damer og herrer.
Mr. Jena svarer gerne på jeres spørgsmål nu.
Okay, makker. Der er masser af plads. Sådan.
Bliv ved. Der er masser af plads bagved.
Tilbage med den. Fint. Der er masser af plads.
Masser af plads. Masser. Bare kør tilbage. Godt.
Tilbage, tilbage.
Fint. Godt. Masser af plads.
Det er fint.
Tak.
Det er dit første besøg i England. Hvad er dit første indtryk?
Vi kunne bruge noget engelsk regn i vores tørre land.
I vores land er der masser af olie, men meget lidt vand.
En brændbar situation.
Okay, Hemsley.
Vand er vores største problem.
For at parafrasere Marie Antoinette:
Jeg kan jo ikke sige til mit folk: "Lad dem drikke olie."
Må jeg se pressekortet?
Diners Club? Dig kender jeg vist ikke.
Vi skriver om arabisk kogekunst.
- Beklager, du er ikke på listen. - Flyt dig.
Undskyld.
Kan du kommentere den traktat, du vil underskrive?
Du har vist hørt forkert. Jeg underskriver den ikke.
- Hør! - Luk os ind!
- Han bliver dræbt! - Det tror jeg ikke. Det er jo England.
Jeg har læst traktaten nøje,
og jeg kunne ikke med god samvittighed...
De har kæmpet for længe og hårdt...
Luk os nu ind!
Hvad sker der?
- Mr. Pollock? - Undskyld. Er du uskadt?
Det ser sådan ud. Hvad skete der?
Jeg var lidt langsom til at tyde koden. Ikke andet.
- Her. Lad mig hjælpe dig. - Tak.
Han var genial og fortjener en medalje.
Hvem stod bag? Ved du det?
Ja. Nejim Beshraavi.
Beshr... Mr. Pollock, jeg må tale med dig.
Undskyld mig. Kom, hr. statsminister. Bilen venter.
- Jeg skal tale med Pollock. - Der er ikke tid.
Vi ved ikke, hvem der mere er indblandet.
Jeg skal tale med Pollock!
Kom.
De gjorde det. Efter alt det gjorde de det. Vi stod der bare.
- Hvor skal vi hen? - Vi skal finde Jena.
- Sagde du ikke? - Det var ikke Jena.
- Det lød, som om du sagde... - Det var det ikke!
Det lignede ham, men det var ikke Jena.
Jeg kender da Hassan Jena.
Han kender mig.
Jeg har tit talt med ham. Han var i Oxford.
Jena har ikke været i England før i dag.
Det skulle folk tro. Men han var her.
Det var ham, der sendte mig hen til Beshraavi.
Den mand? Ham, der blev skudt?
Ja. Tror du mig så?
- Hvorfor sagde du ikke det? - Jeg vidste ikke, hvem du var.
Derfor så han så skræmt ud.
Nejim hyrede ham til at spille Jena,
men han glemte at sige, at en del af jobbet var at lade livet.
Vi skal finde den ægte Jena. Kom.
Skal jeg tro på det sludder?
- Hvilke beviser har du? - Han genkendte mig ikke.
Men... Vent... Hvorfor skulle han det?
Yasmin, prøver du at fortælle mig noget?
Jeg er spion.
Hov. Vent!
- Kan du bevise det? - Tror du, vi får visitkort?
- Hvorfor sagde du det ikke? - Du havde ikke troet på mig.
- Hvor skal vi hen? - Jeg vil se, hvor det skete.
Hvor hvad skete?
Optog du statsministerens ankomst?
- Ja. - Det vil jeg se.
Statsministerens liv afhænger af det.
- Han er allerede blevet skudt. - Gør, som jeg siger.
- Er båndet klar? - Ja.
Vis det på skærmen.
- Hvem er det? - Det må være den ægte.
De kunne ikke få ram på ham før.
Ja, det er Jena. Det er hans yndlingstøfler.
Kan du se, hvad der sker inde i bilen?
Ruderne er for mørke.
Vent. Kan du standse båndet?
Det er nogle andre sko.
Han har ikke tøfler på længere. Det var der, det skete. I bilen.
Vi må finde den.
Hun er agent.
Se.
Kom.
Hjælp mig lige.
Mener du virkelig?
Hvad ellers? De efterlod ham ikke bare i lufthavnen.
Det er traktaten, ikke?
Var den indgået, ville Nejim være ruineret.
- Ville Jena underskrive? - Derfor måtte de bytte ham ud.
For at afvise traktaten før attentatet.
Jeg har en livlig fantasi.
Jeg havde aldrig troet, jeg skulle pakke en statsminister ud.
Vi har ikke en chance, men du skal bare vide, det har været
en rigtig varm og menneskelig oplevelse.
Det er uhyggeligt.
Hvad? Hvor er jeg?
Du er blandt venner. I hvert fald de næste 30 sekunder.
- Er du uskadt? - Det tror jeg.
- Er det dig, miss Azir? - Lad os få ham ud.
Kneb nummer et.
Vi har ham, sir.
Det var på tide, du gjorde noget rigtigt. Få ham så ud!
Hov, I to! Hjælp lige. Og du der!
Løs kæderne.
Læg den! Åbn den, Sloane.
Fjols. Du forkludrer alting!
Ned! Helt! Nu!
Kom! Løb!
Vent!
- Kan du ride? - Spørger du en araber om det?
- Hvad vil I? - Vi...
Du kan ikke ride i den nederdel.
- Er du uskadt, sir? - Ja, tak.
Den vej!
Jeg kan ikke se, hvad han kan gøre.
Han finder på noget.
Jeg vidste, en god mand ikke var til at underkue.
Der!
Efter dem! Og fang dem!
David!
- Er du okay? - Nej. Jeg skammer mig.
- Jeg kan ride bedre end det. - Kom!
Den side!
Trapperne må føre et sted hen.
Er du sikker?
Ellers så pas på det sidste trin.
Her kommer gamle Falkeblik.
Det minder mig om en drøm, jeg tit havde.
- Hvordan ender den? - Glem det.
STOR FARE
Så er det nu.
Nej. Lad være. Du er den rene skydeskive.
Hvorfor sluttede min drøm aldrig sådan?
Det ved jeg ikke. Min gjorde.
Jeg har nok bare nogle bedre drømme.
Har jeg dit... ord på, at du aldrig spionerer mere?
- Kun dig. - Herligt.
Hej!
Din klodsmajor! Er det dig, mr. Pollock?
Goddag, Fanshaw.
David... du kan godt svømme, ikke?
Næ, overhovedet ikke.
David!
Så er vi havnet i baljen igen.
David, du løj for mig!
Ja. For det var min tur.